Dle Blackwood?
Domnule?
Domnule... Domnule Blackwood, v-am...
Îmi cer scuze... M-ați chemat, domnule?
Vino până la mine.
Îmi pare rău... Îmi pare foarte rău...
- Nu am văzut treptele... - Ei m-au obligat s-o fac.
Cine?
Dacă vreau să-mi revăd fiul trebuie să mă supun ordinelor.
- Domnule Blackwood... - Te rog să mă-nțelegi.
Dinți prețioși. Dinți frumoși.
Pentru fiul meu.
Da!
Tati!
V-am... adus mai mult de mâncare.
Nu sunt dinți de lapte, așa cum mi-ați cerut, dar...
Vă rog, acceptați-i... în schimbul fiului meu.
Adu-ne dinți. Dinți de copii.
Mi-am sacrificat menajera. Vi i-am dat și pe ai mei, vedeți?
- Proprii mei dinți... - Adu-ne dinți!
- Dați-mi înapoi fiul! - Da! Fiul tău este aici cu noi!
E al nostru.
Fiule? Fiule?
Dați-mi-l!
Traducerea și adaptarea:<font Color=#FF00FF> Al_Mic. /Camy
NU-ȚI FIE TEAMĂ DE ÎNTUNERIC
Traducere după sonor.
- Tocmai a aterizat. - Ce părere ai?
- Prea mult? - Nu, e perfect.
La fel ca tine. Iat-o și pe fata mea.
Sally.
Uite cât de înaltă te-ai făcut. Câți ani ai acum, 17?
- Tată, știi bine câți ani am. - Știu, am zis și eu așa.
- Bună. - Bună dimineața, domnule.
Gata. Haide.
Sally, ea este Kim. Kim, ea este Sally.
Bună, Sally. Îmi pare bine să te cunosc.
Te iubesc! Te iubesc!
- Mulțumesc. - Ce zici de-o poză?
Ai aparatul de fotografiat la tine?
Mă bucur să te văd.
E totul în regulă?
Da.
Miroși aerul ăsta proaspăt, puștoaico? E mai bun decât cel poluat din L.A, nu?
- Trebuie s-o sun pe mami acum. - Apăsă tasta 1.
Apoi pe verde.
Bună! Ai sunat la Joanna și Sally cea magică. Lasă-ne un mesaj.
Am terminat de făcut antreul. Ce facem cu lucrurile rămase?
Poți să le pui în garaj.
Sally, salută-l pe domnul Harris.
Îmi pare bine să te cunosc.
Hai să vezi interiorul casei.
Dle. Harris, casa aceasta probabil că...
Arată bine, nu?
- Miroase ciudat. - S-o fi mirosit înainte...
Era mucegai și ziare peste tot... Și porumbei morți pe podea și rahat.
- Foarte mult rahat. - De la biroul domnului Jacoby.
Dle Jacoby. Bună, Michelle, scuze.
Nu știu. Stai puțin să mă duc să verific.
A primit fotografiile?
Îmi plac acuarelele.
- Lucrezi aici? - Nu, Sally, locuiesc aici.
Eu sunt designer de interior. Știi ce înseamnă asta?
Normal că știi.
Vezi toată animalele împăiate și tablourile? Sunt făcute de Anderson Blackwood.
Omul care a locuit cândva aici. Este un pictor de animale sălbatice foarte faimos.
Sally, uite.
Vrei să încerci și tu?
- Ce ai acolo? - Am găsit-o.
Asta e a mea.
A fost a bunicii mele. Mi-a dat-o mama mea când eram mică.
- Mama mea m-a dat tatălui meu. - Sally.
Vrei să-ți vezi camera?
Ce părere ai?
Eu și Kim am muncit din greu ca s-o terminăm.
Fii atentă la asta.
E destul de grozavă, nu?
Arată mai bine noaptea.
- Cât timp o să stau aici? - Ce ți-a spus mama ta?
Mi-a spus că mă duc în vizită la tine. Apoi mi-a împachetat toate hainele.
- Nu ți-a explicat nimic? - Nu.
Sally, eu și mama ta nu ne potriveam. Ea credea că tu...
te simți tristă și... Ea a crezut, ei bine, noi am crezut că...
poate o schimbare ți-ar prinde bine și poți veni să locuiești aici cu mine și Kim.
Până terminăm lucrarea la această casă și apoi s-o vindem și...
Apoi ne putem muta în altă parte.
Sally, haide, deschide ușa.
Haide, lasă-mă să intru.
Te vei căsători cu ea?
- Asta e între mine și Kim. - Mami a spus că n-o mai placi
pentru că e prea tânără. Dar nu este.
- Tu ești bătrân. - Sally, deschide ușa.
Deschide ușa. Sally, te rog. Hai să vorbim despre asta.
Știu că...
Știu că ți-e greu. Ai avut un drum lung de parcurs.
- Și îți e ciudat să fii într-o casă nouă... - Vreau să dorm acum.
Bine.
Nu uita să te speli pe dinți.
Ai fi un jucător de poker îngrozitor.
Calci cămașa aceia de jumătate de oră.
- Nu-i place de mine. - Eu nu aș lua asta personal.
- Se comportă așa cu toată lumea. - Ce sunt pastilele pe care le ia?
- Antidepresive, cred. - Iisuse.
Maică-sa îi prescrie medicamentele. Femeia aia și-a tratat câinii.
- Ia zi, ce a spus Jacoby? - Asistentul său a spus că încă
- nu a văzut noile fotografii. - I le-am trimis de o săptămână.
Știu, dar am rămas fără timp și mai avem multe de făcut.
- Ar trebui să ne pună pe copertă. - Da, ar trebui.
Pe firmă de construcții Spencer a pus-o acum doi ani.
- Tu ai făcut miracole aici. - Noi doi am făcut.
Nu mereu este vorba doar de mine.
Mulțumesc.
- Asta e nouă? - Da.
- Grozav. - M-am gândit că
firma de arhitectură Digest ar vrea să vadă o nouă schiță.
- Știi ce mi-a spus fiica ta azi? - Ce?
A spus că soția ta ți-a dat-o ție.
Copiii spun tot felul de lucruri fără cap.
Ziua de azi nu putea fi mai nasoală de atât, adică...
Mă simt ca și cum aș fi mama cea vitregă și diabolică.
O mamă vitregă diabolică și foarte bătrână.
Hai să nu uităm de parte cu bătrânețea. Pentru că eu mă gândeam...
- Cum ar fi s-o faci cu o bătrânică. - Da?
Da.
Am venit la aeroport cu un ursuleț de plus, unde mi-o fi fost capul?
Nu te mai îngrijora, îi place. L-am văzut în camera ei.
- Pe pat? - Ei bine, nu pe pat.
Era agățat în cuier E în regulă, l-am aranjat eu.
Sally. O cheamă Sally.
Sally.
- Bine. Ce părere ai? - Da! Arată grozav.
- Ai văzut-o pe Sally? - Da, este pe bancă.
Sally!
Nu este sigur pentru tine în aici.
Ce se întâmplă? E totul în regulă?
Mai las-o tu să se plimbe prin spatele casei
și s-ar putea împiedica și să cadă pe jos și pățim necazul.
- Nu am făcut nimic rău. - Sunt puțuri peste tot.
- Este periculos pentru un copil. - Domnul Harris are dreptate, Sally.
El știe mai bine. Bunicul său a lucrat la casă. Nu ar trebui să fii aici.
- Am găsit un beci. - Nu este niciun beci.
Ușurel, Harris, o iau eu. E în regulă.
E acolo. E chiar acolo.
Este un motiv pentru care casa asta este numită" Puțul fără fund."
Englezii aveau puțuri pe aici și acum tot locul este găurit.
De asta majoritatea caselor de aici nu au beci.
- Asta are. - Uitați-vă la asta.
- Este periculos pentru un copil. - Trage de partea aia.
- V-am spus că este aici. - Îți vine să crezi asta?
Aici este cu siguranță gol. Mă duc să aduc uneltele.
- Ești sigur că vrei să faci asta acum? - Normal. Glumești?
Putem repara asta ușor dacă trebuie. Poate ar fi mai bine să te dai în spate.
Ăsta e un semn rău.
Este o ușă aici.
- Unde ai pus setul de chei al casei? - Sunt în sertarul tău din birou.
Bine.
Uită-te.
- Fii atentă, Sally. - Bine.
Bine.
Cum de ne-a scăpat asta?
Aia trebuie să fie fereastra din grădină.
Toate lucrurile astea și camerele secrete... Asta e grozav.
Harris, uită-te la asta.
- Harris, tu știai de locul ăsta? - Locul ăsta nu este sigur.
- Mai ales pentru copii. - Bine. O voi supraveghea.
- Cred că aici a lucrat Blackwood. - Am mai găsit o ușă.
- Uită-te la schițele astea. - Cred că este o sobă.
Da. Este închisă.
Schițele astea sunt incredibile.
Sallly.
Bine. Hai să plecăm, Sally.
Haide, Sallly. Să mergem.
Sally! Haide.
Știți bine că se va întoarce. Mereu o fac.
Da, întotdeauna o fac. Întotdeauna...
Nu, vreau doar să mă asigur că primesc tablourile și mobila până la cină.
Ai spus că poți.
Haide, Allan. Ne cunoaștem. Îți scris un cec.
Aici erai.
Ziceam să facem niște rulouri.
I-am promis dnei Underhill că nu facem multă mizerie în bucătărie.
Nu. E în regulă.
Ce ai acolo?
Păpușa mea și desenele.
Sally, deschide portița. Eliberează-ne.
Cine sunteți? Cum arătați?
Am fost închiși așa de mult timp... Eliberează-ne.
- Dacă ai putea să vezi cum e aici... - Așteptați puțin, da?
Sunt mai mulți copii aici. Vor ca tu să deschizi poarta și să vii să te joci cu ei.
Sally.
Ce cauți aici?
- Am auzit ceva. - Probabil că niște șobolani.
Haide. E gata cina.
- Era o voce. - Atunci niște șobolani inteligenți.
Nu! Ascultă și tu.
Nu aud nimic. Haide, să mergem la cină.
- Mi-am uitat ghiozdanul. - Grăbește-te.
Sally, acum!
Eu mă gândeam la asta. Putem lua asta chiar mâine.
Pentru restul lucrurilor trebuie să așteptăm cam două săptămâni.
Dar ce spui de asta? Este mult mai moale și
- o putem lua la jumătate de preț. - Știu...
- Nu-ți este foame, Sally? - Nu-ți place mazărea?
Dna Underhill a făcut plăcintă cu mere la desert.
Plăcinta de mere conține gluten.
Mami a spus că glutenul îmi face rău la concentrare.
Fii serioasă. O să-ți placă plăcinta cu mere.
- Îngrijorează-te de concentrare mâine. - Mami a spus că n-am voie gluten.
- Cu ce-ți umplea maică-ta plăcințele? - Ce spui de niște lapte cu ciocolată?
- Nu, nu, nu! Te rog, Kim... - Mă duc să fac...
Nu, așteaptă. Sally, ori mănânci ce ai în farfurie sau te duci în camera ta.
Bine?
Mulțumesc, tată.
Ce?
- Tu ai ascultat de asta când erai mic? - Ne testează, Kim.
Asta fac copiii. Cine este părintele aici?
- Cu siguranță eu nu. - Nu... nu am vrut să zic asta...
- Nu, ai dreptate. Eu nu sunt părinte. - Am vorbit despre asta.
Nu, tu mi-ai spus despre asta, Alex. Nu sunt sigură că sunt pregătită sa fiu mama cuiva.
- Fii serioasă... - M-am chinuit foarte greu ca să pot trece
peste propria mea copilărie, ca să mă pot ocupa de a altcuiva.
Mă ajuți și pe mine cu asta, te rog? Realizez că asta nu este o perioadă bună,
dar nu am de ales. Nu pot s-o trimit înapoi la maică-sa.
Nu asta ți-am cerut să faci.
- Plăcintă cu mere. - Mulțumesc.
Scoate cheia.
- Alo. - Bună, Alex, sunt Joanne.
- Bună, Joanne. - Pot vorbi cu Sally?
- Nu, nu poți. - De ce nu?
Pentru că doarme.
De ce nu i-ai spus că o să vină să locuiască cu mine?
Noi doi vorbisem ceva. Ți-am spui să-i spui că va locui cu mine.
- Crezi că eu puteam să-i explic? - Tu ești cea care a adus-o aici.
Te iubesc. Te iubesc.
- Ai... vorbit cu mine? - Te iubesc.
Te iubesc. Te iubesc.
Te iubesc.
- Lumina... - Ne-a auzit.
Da! Închide lumina.
Te iubesc.
Sally! Închide lumina. Lumina, lumina, lumina...
- Unde-mi e păpușa? - E cu noi.
Păpușa lui Sally este cu noi.
- Cine sunteți? - Noi suntem prietenii tăi.
Da! Prietenii tăi.
Prietenii mei?
- Unde sunteți? - Vino în beci.
- Și găsește-ne. - Unde sunteți?
Ce sunteți?
- Unde se duce? - Fă liniște, sau ne va auzi.
Vreau să vă văd.
Lăsați-mă să vă văd. N-am să vă rănesc, promit.
Sally...
- Ce faci sub pat? - Îmi caut păpușa.
- Ce cauți? - Îmi caut păpușa.
- Păi... ce spui de Teddy? - Nu.
- Te iubesc. - E în regulă așa.
- Ți-a căzut un dinte? - Nu este al meu.
- L-am găsit. - L-ai găsit? Unde, aici în casă?
Da.
- O pot suna pe mami? - Nu, este prea târziu.
Probabil că doarme acum.
Știi, eu nu cred c-ar trebui să păstrezi ăsta. Nu este prea sănătos.
- Ce să fac cu lumina, s-o las...? - Las-o aprinsă, te rog.
Bine. Somn ușor.
Sally, te rog, poți încerca să fii prietenă cu Kim?
- Da. - Mulțumesc, puștoaico.
- Kim, mi-ai văzut aparatul de ras? - Trebuie să plecăm în cinci minute.
- Da, știu. L-ai văzut? - Folosește-l pe al meu.
Cinci minute.
Rochia mea...
Sally, treci jos la parter. Vreau să vorbim chiar acum!
Sally, nu-mi vine să cred că i-ai stricat hainele lui Kim.
- Nu am făcut-o eu. N-am făcut nimic. - Sally...
- Îți jur. - Nu mai minți.
Ai făcut un lucru îngrozitor și foarte periculos. Puteai să te tai.
Ce-ai folosit? Lama mea? Ia arată-mi mâinile.
- De ce? - Ce-i asta? De unde ai luat asta?
Vrea să mă duc acasă.
- Nu te poți duce acasă. - Lasă-mă să mă duc acasă.
Îmi pare rău pentru asta. Nu a mai făcut așa ceva înainte.
- Se vede că ceva o neliniștește. - Fata asta nu este nervoasă.
- Este speriată. - Trebuie să plecăm.
Dnă Underhill, eu și Kim avem o programare la Societatea Istorică,
ne vom întoarce înapoi după-amiaza.
Sally, noi plecăm în oraș. Să asculți de dna Underhill.
Și gândește-te ce trebuie să-i spui lui Kim, bine?
Sally...
Sunteți acolo?
Voi ia-ți tăiat hainele lui Kim?
Aparatul de ras al tatălui meu este la voi?
Trebuie să-mi spuneți adevărul dacă vreți să fim prieteni.
- Nu mă voi supăra. - Sally nu este supărată...
Părinții sunt nervoși.
Ei nu te vor. Noi te vrem.
- Ne e foame, Sally. - Da...
Vino în casa noastră.
Închide lumina.
Lumina ne deranjează.
Ați spus că vă este foame. Vă plac stafidele?
Lumina! Închide lumina.
Vedeți? Delicios.
Delicios... Da! Sally e delicioasă.
Ați făcut ceva rău? Trebuie să-mi răspundeți,
dacă vreți să fim prieteni.
- Mister... - Da, da!
Sally. Ce cauți aici... în întuneric?
Vorbeai cu cineva? Mai este cineva aici cu tine?
Nu. Sunt singură. Nu mai este nimeni aici.
De ce nu te duci s-o ajuți pe dra Underhill...
ca să pregătească cina? Haide, du-te!
Așa, urcă scările! Mai cu viață!
Harris, este un prost!
Nu poți să-ți ții gura?
Jur, nu le-am spus nimic.
Nu. Nu, nu, nu!
Nu.
Pleacă de aici! Sună după ajutor.
Nu te uita.
Îl auzeam cum urlă. Și m-am dus să văd.
- A spus ceva? - Mi-a spus să plec de pe scări.
Era atât de întuneric acolo jos și...
- Domnul Hersen... Doamne ajută. - Ce s-a întâmplat?
Angajatul William Hersen lucrează pentru Dv.?
- Da. - A suferit un accident.
- Ești bine? Unde e Sally? - Îmi pare rău...
L-a văzut. Am încercat să-i acopăr ochii, dar era prea târziu.
- Unde este? - Este în grădină.
Îmi pare atât de rău.
Sally?
Bună.
Ești speriată? Vrei să vorbești despre asta?
Domnul Harris o să moară?
Nu, Sally. O să fie bine.
Îți pot arăta ceva?
Asta este partea mea preferată de casă.
Dragostea pentru natură.
Au adus acești pești din Japonia, la fel și noi.
Se numesc Koi.
Sunt considerați pești magici.
Se spune că pot fi văzuți de la mare adâncime,
datorită culorilor vii.
Asta îi face... speciali.
Îi face de asemenea, și... vulnerabili.
Trebuie să fie puternici.
La fel și tu, Sally.
Ei cred că i-am atins hainele.
Jur pe ce-am mai scump că nu le-am atins niciodată.
Nu le-am atins. Nu le-am atins.
- Promit. - Nu-mi pasă, scumpo.
Nu știu sigur dar cred că sunt din 1804.
Este greu de văzut, moneda e cam deteriorată.
Probabil a găsit-o în spate în atelier.
- Sunt mama. - Mami!
Scumpo, tu ești. Ce mai faci?
- Pot să vin acasă? - Vrei să vii acasă?
- Cum am ajuns aici? - Ce spui?
Scumpo, nu plânge, e frumos acolo. Trebuie doar să te obișnuiești.
- Dar e frig. - Alo, scumpo, ce-ai spus?
Patul e prea mare.
- Cred că mă îmbolnăvesc. - Nu te îmbolnăvești.
Scumpo, va mai trece o perioadă până te vei obișnui.
Trebuie să închid, scumpo. Mami trebuie să plece.
Pa.
Kim...
- Nu pleca... - Ce s-a întâmplat?
Chiar și atunci când dorm.
Nu le plac luminile.
Voi fi chiar aici.
Tati! Tati, te rog!
Tati!
Sally, ce s-a întâmplat? Ce s-a întâmplat?
Nu vreau să-i mai ascund.
Pe cine, Sally?
Creaturile micuțe.
Creaturile care mi-au dat dolarul de argint.
Vor să-mi fie prieteni dar sunt oribili și răi.
Sally.
- Ai avut un coșmar. - Nu, n-a fost, nu spune asta.
Totul e în regulă.
Ursulețul meu.
Uite ce i-au făcut ursulețului meu.
Tatăl tău mi-a spus că este subiectul tău preferat.
Aș fi vrut să pot și eu să le desenez.
Încearcă, e ușor.
Nu cred că ceilalți copii pot desena furnici.
Când spui ceilalți copii, simți că ești diferită de ei?
- Și acasă m-au întrebat asta. - Și ce-ai răspuns?
Bine.
Să începem cu ceva mai ușor...
Care este culoarea ta preferată?
Este violet?
Negru.
Dar micuțele creaturi pe care le-ai văzut?
Ce crezi că sunt?
Zâne.
- Sau gnomi. - Sunt înfricoșători, nu-i așa?
Și spuneai că îți știu numele.
Vorbesc cu tine?
Da.
Și ce spun?
- Că vor să se joace cu mine. - Asta-i tot?
Au spus că părinții mei nu mă iubesc.
- Pot să plec acum? - Mai am câteva întrebări, bine?
Există multă anxietate la ea. Este convinsă că nu e dorită.
Eu cred că asta a declanșat aceste episoade nefericite.
Mi-a spus că a găsit un dinte în afara parcului.
Da... a găsit un dinte dar asta nu înseamnă nimic.
Construcția necesită multe reparații.
Pielea încrețită, ghearele și colți sunt prezente la fiecare creatură.
Lumea sa imaginară e mai detaliată decât tot ce-am întâlnit.
- Și... ce vom face? - Vreau să încep cu o medicație puternică.
Îl rog pe doctorul din L.A. să scrie o rețetă. O ridicați de la biroul meu.
- Minunat. - Între timp, îi dau ceva să poată dormi.
Vom întârzia. Nu-mi vine să cred.
Dacă nu obținem prelungirea nu puteam lua mobila la timp.
Am uitat invitațiile pentru Societatea Istorică.
Poate ar trebui să amânăm cina.
Kim, e Arhitecture Digest, trebuie să avem acoperire pentru casă.
- Știu... - Dacă nu, nu-mi mai recuperez cariera...
și nu vom putea vinde locul.
Știu, dar cum rămâne cu tot ce se întâmplă?
- Harris? A fost doar un accident. - Vorbesc de Sally.
- E doar în mintea ei. - Dar pentru ea este real.
- Nu contează dacă nu le vedem. - Hai odată!
Potolește-te!
Merg pe jos. Ajung mai repede. Ne vedem acasă.
Nu știu sigur cât va fi de coerent.
Este sedat destul de puternic.
Dle Harris, știu cât de dificil vă este...
dar trebuie să înțeleg.
Trebuie să știu ce a văzut Sally, ca s-o pot ajuta.
- Este... în casă? - Nu.
Bine. Trebuie să plece de acolo.
De ce?
De ce era sigilat acel subsol?
- Bunicul... meu... - Bunicul dvs. l-a acoperit?
- Da. - De ce?
După... după...
După ce?
Blackwood.
Ce e cu Blackwood?
Lotul... 1134...
Du-te la bibliotecă.
Scoate-o afară din casă.
Scuzați-mă.
- Vă pot ajuta? - Îl caut pe bibliotecar.
Lotul 1134.
Emerson Blackwood, Colecții Speciale. O secundă.
Pe aici.
Nici nu-mi mai amintesc când s-au cerut ultima dată.
- Sunt minunate. - Sunt decorator, lucrez la casă.
Ăsta da privilegiu.
Personal, cred că Emerson Blackwood a scris mult despre asta.
- Ați găsit picturile murale? - Murale? Unde?
Sunt în casă, la dispoziția dvs.
Mi-ar plăcea să le văd.
E cineva?
E chiar ironic, serios.
Cum o persoană se poate inspira doar din natură.
și să facă asemenea capodopere înainte să moară.
Am văzut totul de la Blackwood
- și n-am mai văzut așa ceva. - N-ai fi avut cum.
Familia a făcut donații stricte.
- Astea n-au fost publicate. - Pot face copii?
Să văd ce pot face.
Piele încrețită, gheare și dinți?
Ai auzit de Macon?
Arthur Macon din Wales, credea în basmele cu zâne.
Aceste entități străvechi dinaintea apariției omenirii.
Blackwood le-a descris amănunțit.
Uite, linia neagră de acolo.
"O viață trebuie luată"
Creaturile trebuiau să ia o viață umană de fiecare dată când apăreau
pentru a-și reîntregi numărul.
Macon era o punte între Papa loan Paul și aceste zeități,
încă din anul 1999.
În schimbul dinților umani, lăsau monezi de argint sub perne.
Acesta este ultimul desen cunoscut, făcut de Emerson Blackwood.
Făcut înainte de dispariția lui când și-a pierdut copilul.
Copilul său?
Singurul copil al lui Blackwood a dispărut, s-a pierdut.
Chiar înainte ca el să dispară, fără urmă.
Sally! Sally!
Doamne!
- Dragă, slavă Domnului că ai venit! - Unde e?
E în pat. Nu se oprea din țipat.
Sally!
Kim!
- Nu e aici. - A fugit.
A mai făcut asta și înainte.
Odată a încercat să se întoarcă de la Los Angeles tocmai la Boston.
Nu sunt surprins dacă asta ar face și acum.
Am fost să-l vizitez azi pe Harris.
Blackwood avea un fiu, știai?
Și când avea 8 ani, a dispărut și Blackwood a dispărut
- câteva zile mai târziu. - De ce-mi spui toate astea?
Ceea ce Blackwood a scris spre sfârșitul vieții lui
este îngrozitor de asemănător cu povestea lui Sally.
- Gnomi, creaturi și toate astea. - Nu-mi spune că și tu crezi.
Ceva îngrozitor s-a întâmplat în acel subsol.
- Trebuie să plecăm, să ne distan... - Ce tot vorbești acolo?
Tot ce am e în casa aia. Spui să plecăm pur și simplu?
Admit că fiica mea are probleme, bine?
Mulțumesc, toți știm asta. Dar n-are legătură cu monștrii din subsol.
Uite-o.
Hai, Sally, urcă în mașină.
Sally, doar în seara asta. După petrecere vom discuta, bine?
Patru, trei, doi... și unu.
Gata.
După petrecere, te iau de aici.
Cu orice preț, îți promit.
- Sally! - Nu! Am luat-o de la ei.
Nu poți umbla cu așa ceva.
Nu înțelegi, trebuie să mă apăr.
- Nici nu mă gândesc. - Te rog!
Nimeni nu mă crede.
Sally, am avut încredere în tine.
Poți să-mi spui orice, absolut orice.
Nu le plac luminile puternice.
Creaturilor.
Nu le plac?
Atunci, am o idee.
Dle Jacoby, mă bucur că ați putut veni.
- Alex, spune-mi Charles. - Charles.
- Soția mea, Evelyn. - Bună, Alex.
Încântat. Intrați.
Casa arată absolut fantastic.
Ai făcut o treabă remarcabilă.
Vă mulțumesc.
- Îmi place jocul de nichel. - Desigur, asta vroiam să subliniez.
Foaierul, desigur, este din lemn de mahon, același care era folosit
de Blackwood la Londra.
Din 1865, construit din...
Ușor, Sally, nu toată lumea vrea să facă fotografii.
Alex... unde este Kim?
Cred că e sus încă.
Mergeți în bibliotecă, luați ceva de băut și vin și eu imediat.
Kim... hei... ce se petrece?
Desenele ei sunt identice cu schițele lui Blackwood.
Da... sunt sigur că a văzut pozele și le-a copiat.
- Nu le-a copiat. - Kim, te rog, Jacoby e aici.
- Alex... e fiica ta. - Știu.
E ceva serios.
Doar pentru că negi nu înseamnă că nu se întâmplă.
- Kim, nu pot... - Dle Hirst, când începem cina?
10 minute... te rog, Kim, toată lumea așteaptă.
- Vii jos? Putem vorbi mai târziu. - Nu.
- Am dovada, tati, uite. - Nu acum.
- Te rog... - Nu acum, haide.
Bine ați venit.
Vă rog să luați loc.
Aș vrea să spun câteva cuvinte tuturor prietenilor
mai mari și mai mici, vă mulțumesc pentru această seară.
Înseamnă foarte mult pentru noi.
Fiecare aspect al acestei restaurări...
a urmat instrucțiunile și materialele folosite în construcția originală.
Inclusiv asamblarea lemnului, grădină și bucătăria chiar și biblioteca.
Eu și Kim suntem foarte mândri de asta
și sperăm să apreciați detaliile atente.
Arta care împodobește pereții, precum și mobilierul
pe care stați, a fost meticulos aleasă,
și a fost reasamblată sau restaurată în funcție de starea fiecăruia,
și care, cred eu, reprezintă cu adevărat esența colecției Blackwood.
Vă mulțumesc.
Societății Istorice...
și desigur, invitatului nostru de onoare, Charles Jacoby...
care a insistat că proiectele noastre pot fi aspiraționale, deci...
Mulțumesc. Și în sfârșit...
mulțumesc conacului în sine, a cărei restaurare a fost...
Bănuiesc că nu toată lumea este interesat.
Biata Sally... nimeni nu crede.
Ce vreți? Spuneți-mi ce vreți.
Te vrem pe tine.
Sally!
Tati! Tati!
Charles!
Scoate-o de acolo!
Sally!
Sally... Sally, uită-te la mine.
Sally... uită-te la mine. Uită-te la mine.
Am făcut o poză.
- Trebuie să anulăm întâlnirea. - Cred că ar trebui.
E în regulă.
Alex, pot să-ți vorbesc?
Nu știu ce să fac.
Îmi iubesc fiica, Kim.
Și pe tine te iubesc.
Și eu te iubesc.
Ar trebui să plecăm.
- O pregătesc pe Sally. - Eu pregătesc mașina.
- Du astea în mașină. - Da.
Kim.
Scumpo.
Unde pleci?
O să te ducem în oraș.
Te luăm de aici.
Alex?
O viață trebuie luată.
Sally.
Dinții copilului.
Kim?
Kim.
Kim?
Tati?
Kim?
Kim!
Sally!
Kim.
Te rog!
Trezește-te, te rog!
Trezește-te, Kim.
Kim!
Sally.
Sally!
Lăsați-mă în pace!
Sunt aici, Sally!
Sally!
Kim!
Folosește lumina! Folosește lumina.
După ce tai funia, fugi.
- Fugi, ai înțeles? - Nu! Nu fără tine.
Kim!
Nu!
Sally?
Sally? Ești bine? Sally?
Kim!
Tată.
Tati.
Tati! Te rog!
De vânzare
E destul până aici, Sally.
Te iubesc, Kim.
Ne vor găsi. Trebuie să așteptăm.
Nu. Mergem mai jos.
- Și vom aștepta. - Da.
Și nu uitați. Vor veni alții.
Alții vor veni... în curând.
- Da... - Avem tot timpul din lume...
Tot... timpul... din... lume...
Traducerea și adaptarea:<font Color=#FF00FF> Al_Mic. /CAMY